Žinote apie Beno telefoną? Jis buvo pas Dereką.
Gali būti, kad Derekas atidavė telefoną policijai.
ANKSTESNĖJE SERIJOJE
Tavo tikėjimas sūnaus nekaltumu nė sykio nesusvyravo?
Nė sykio.
Manai, kad Džeikobas ketino ką nors tam berniukui padaryti?
O kas, jei ketino? Tuomet ar tai ne mano kaltė?
Noriu pasiknisti Leonardo Patzo byloje. Man reikia jos bylos.
- Negali rodytis socialiniuose tinkluose. - Žinau.
- Pasisaugosi? - Taip.
NEŽINOMAS NUMERIS
Alio?
Nebeskambink man.
Gal mama teisi. Gal turiu žudymo geną.
- Tu - ne toks. - Iš kur žinai?
- Jis nekaltas. - Aha, aš irgi.
Matyt, tokie genai.
PAGAL VILJAMO LANDĖJAUS ROMANĄ
Ar pameni dieną, kai jums buvo leista jį apžiūrėti?
Endi?
Atsiprašau. Ko klausei?
Gal tau reikia pertraukėlės?
Ne, aš tik...
Nereikia.
Noriu kuo greičiau baigti.
Kalbėjome apie tą telefoną.
Ar pameni dieną, kai jums buvo leista jį apžiūrėti?
Taip. Iki teismo buvo likę dešimt dienų.
Sveiki, pone Barberi. Čia jūs?
Sveikas, Bobi. Kaip laikaisi?
Neblogai. Gal norėtumėte ko?
Ne, ačiū. Laukiu vieno žmogaus.
Gerai. Na...
Stiprybės jums ir jūsų šeimai.
Sveikas, Endi. Jie jau pasiruošę.
- Perduosiu jam. - Pasistenk.
Nekreipk į jį dėmesio. Tegu sau dejuoja. Teisėjas dėl telefono apsisprendė.
Ponas Barberis turi teisę čia būti, Nylai.
Techniškai galėčiau ginčytis,
nes jis - galimas liudininkas byloje, bet tiek to.
Koks kilnumas.
Tu su mumis ten neisi, jei to tikėjaisi.
Žinoma, ne. Telefoną jau ištyrinėjau.
Mes puikiai žinom.
Aš čia visai kitu reikalu. Turiu ne vieną bylą.
Lik sveikas, Nylai.
Jei dar sykį nuspręsi nuslėpti nuo mūsų įkaltį, verčiau neslėpk.
Norėjau paklausti.
Kaip laikosi tavo tėvas, Endi?
Ką pasakei?
Paklausiau apie tavo tėvą.
Kaip jis?
Žinojau, kad kriminaliniai nusikaltimai - tavo aistra,
tačiau nenutuokiau, jog jais užsiima visa jūsų šeima.
- Tau čia koks pokštas? Ką? - Ei!
- Jėzau. - Liaukis, Endi!
- Pasitrauk! - Jėzau.
- Bliamba. - Neaiškink man apie slėpimą.
Tegu sau eina.
Ei.
Nors pasakysiu.
Tai daug ką paaiškina, Endi, apie tave ir tavo sūnų.
Prakeikimas.
- Detektyve, ar galime? - Taip.
- Kaip tu? - Atleisk.
Prašom čionai.
Žinojom, kad anksčiau ar vėliau jis apie tai sužinos. Nieko tokio.
Endi, mes tam pasirengę.
ĮKALČIŲ APŽIŪROS KAMBARYS
Štai jo tėvų duotas atrakinimo kodas.
- Galite čia būti, kiek tik reikia. - Ačiū, detektyve.
- Atleisk, kad užtrukome. - Nieko tokio.
Ei.
- Pasimatysim po savaitės? - Šiandien - paskutinis susitikimas.
Nežinojau. Tuomet...
Jūsų su Endžiu ir Džoana susitikimas suplanuotas
kitos savaitės pabaigai, 17-ą dieną, kiek pamenu.
Tuomet viską ir aptarsime.
- 17-ą? - Ar tinka?
Taip, ne, tiesiog...
Tą dieną - Džeikobo gimtadienis.
Na, jei nori, galiu...
Ne, nereikia.
Tądien ateis ir jo mokytoja, taigi...
Tada ir pasimatysime.
- Eime? - Taip.
Jis daug kalbėjo.
- Iki pasimatymo kitą savaitę. - Taip.
Sėkmės, Džeikobai. Geros gimimo dienos.
Viso.
Tu - tylus.
Kaip praėjo susitikimas?
- Gerai. Sunervino. - Sunervino?
Kaskart ji klausinėja manęs to paties tik skirtingais žodžiais.
O kai apie tai jos paklausiu, ji apsimeta kvailele,
lyg nesuprastų, kad to jau manęs klausė.
Ji stengiasi mums padėti.
Kaip pasakysi.
Kas ten?
Džeikobai, klausiu, kam rašai?
Niekam. Dilanui.
Dilanui Stounui?
Jis - stovykloj.
Vienas jo draugas netiki, kad Dilanas mane pažįsta, tai jis jam įrodinėja.
Kaip Sara? Senokai girdėjau tave apie ją kalbant.
Gerai turėti bendraamžių, su kuriais gali pasikalbėti.
Mes nebesikalbam, taigi...
- Ar tu pats, ar... - Mama, nereikia. Prašau.
IŠDALINO MATEMATIKOS TESTUS. 92!
NUOSTABU!
DIDŽIUOJUOSI! ATŠVĘSIME PER VAKARIENĘ!
MAILSAS UŽSUKS PO LAKROSO
JIS LIKS VAKARIENEI?
PAKLAUSIU
"SOX" KOMANDA ĮVEIKIA SEZONO RIBĄ
NUPIRKAU MUMS BILIETUS
GERAS, AČIŪ, TĖTI
TETA LEI ATSIUNTĖ. KAIP MIELA!
Ačiū.
Ką nors radai?
Maždaug kiek valandų
jūs su ponia Klein turėjote Beno Rifkino telefoną?
- Nežinau. Gal penkias. - Penkias valandas?
Išnagrinėjote visus elektroninius laiškus, žinutes, nuotraukas ir vaizdo įrašus?
- Taip. Viską. - Ko konkrečiai ieškojote?
Atsakymų.
Atsakymų, kurių taip ieškojote, tame telefone neradote, tiesa?
- Ačiū, detektyve. - Prašom.
Iš mano kontoros. Palauksi minutę?
Taip.
Labas. Mes ką tik baigėm.
Ei.
Norėjau pasakyti, kad, mano manymu, Lodžiudisas pasielgė niekšiškai.
Ne. Jis pasielgė kaip advokatas.
Juo dėtas aš gal irgi būčiau mėginęs nuslėpt telefoną.
Ne, aš manau, kad būtum apie tai pagalvojęs,
bet būtum pasielgęs teisingai.
Tačiau aš ne apie tai.
Apie tai, ką jis sakė apie mano tėvą?
Visi žino, tiesa?
Vakar paaiškėjo. Juk žinai, kaip čia žmonės kalba.
Ką pati girdėjai?
Kad jis įkaltintas iki gyvos galvos už išžaginimą ir žmogžudystę.
Jis sėdo, kai buvau dar visai mažas.
Kaip suprantu, Lorė žino?
Dabar - taip. Džeikobas irgi.
Aš turiu brolį.
Pasakojau tau apie jį.
Taip.
Suprantu, kaip sunku nešti tokią naštą.
Klausyk, mano rankos šioje byloje - supančiotos, bet...
Jei tau reikės pagalbos, žinai, kaip mane rasti.
- Ačiū tau. - Nenuvertink jo.
Jis įsitikinęs, jog laimės. Pernelyg įsitikinęs.
- Eime? - Taip.
Ačiū, Daf.
Skambino mano asistentė Elen. Jos dukterėčia - Džeikobo amžiaus.
Jie gyvena Nidame, bet žinai, kaip paaugliai vieni kitus pažįsta.
Atrodo, kad Džeikobas vėl socialiniuose tinkluose.
Džeikobai!
- Kur Džeikas? - Viršuje.
- Kaip reikalai su telefonu? - Nieko.
Džeikobai!
Ar tu - Džėjus Kobsas?
- Atsakyk, po velnių! - Endi.
- Kad ten nieko blogo. - Neaiškink man, kas nėra blogai!
Parodyk motinai. Parodyk, ką ten pridirbai.
Šūdas. Džeikobai!
Tai - tik kvailas pokštas.
Ar nutuoki, kaip tai atrodo? Pokštai apie įtarimus žmogžudyste?
Kad niekas nesupranta, jog čia aš.
Visi supranta! Kaip, įdomu, aš apie tai sužinojau?
Endi, nusiramink.
Tai - itin blogai. Tai - įkaltis.
Esi arba kvailas, arba arogantiškas, jei nesupranti, ką tai reškia.
- Aš - ne kvailas. - Tuomet kas tau negerai?
Nieko. Tu tiesiog perdedi.
Ar nutuoki, ką jie darys su šita nuotrauka?
Mosuodami ja prisiekusiesiems po nosimis,
jie teigs, kad tai rodo, jog jautiesi kaltas.
Būtent taip visi kalbės.
Jie šūkaus, jog taip save mato Džeikobas Barberis, psichu.
Šį žodį jie kartos vėl ir vėl.
Endi, pakaks.
Jėzau Kristau.
Ar nutuoki, kuo rizikuoji? Ar nutuoki, kas tau gresia?
Liaukis pagaliau. Tu jį gąsdini.
Ir gerai! Jis ir turi bijoti! Aš bijau!
Tai - tik pokštas. Galiu ištrinti.
Tai nereiškia, jog ji išnyks.
Gerai. Aš atsiprašau.
Taip negalima, Džeikai. Tiesiog negalima.
Aš jau atsiprašiau.
Vis tiek, manau, reikia ištrinti.
Žinoma, kad reikia ištrinti, po galais. Ir tučtuojau.
Daugiau nieko panašaus nedaryk.
Privalau žinoti, jog tu tai supratai.
Supratau. Štai. Ištryniau.
PASKYRA: DŽĖJUS KOBSAS IŠTRINTA.
Atleisk, kad šaukiau.
Nederėjo man prarasti pusiausvyros. Aš tik...
Aš stengiuosi tave apsaugoti. Privalai suprasti.
Palik mane ramybėje.
- Džeikai. - Prašau.
Gerai.
Jei gerai, tai išeik.
Aš - ne kvailas.
Aš puikiai žinau, kas man gresia.
Nereikia, kad tai man kartotum.
Netikėtas posūkis Džeikobo Barberio byloje.
Paaiškėjo, kad įžymiojo paauglio iš Niutono, Masačusetso, senelis
yra Viljamas Barberis, pelnytai pramintas Kruvinuoju Biliu...
Gražiai atrodai, Bili!
...po to, kai Konektikute išžagino ir nužudė jauną moterį.
Už tai įkalintas iki gyvos galvos.
Jaunasis Barberis, šiuo metu laukiantis teismo proceso,
yra kaltinamas savo bendraklasio Bendžamino Rifkino nužudymu.
Ar įvyks giminaičių susitikimas už grotų?
Ši byla - išskirtinė nuo pat pradžių.
Jei prisimenate, kaltinamojo tėvas Endriu Barberis
dirbo apygardos prokuroro pavaduotoju
ir buvo atsakingas už Rifkino nužudymo tyrimą.
Šis tyrimas baigėsi pono Barberio sūnaus sulaikymu.
ŠEIMOS GENAI:
NUTEISTAS ŽUDIKAS BILIS BARBERIS PRADĖJO NAUJĄ NUSIKALTĖLIŲ KARTĄ
Išneši šiukšles ar man išnešt?
Jau pasklido visur.
Yra kaip yra.
Ar pastebėjai seną mėlyną automobilį? Linkolną?
Ne. Nemanau.
O kas? Kas ten?
Nežinau. Mačiau jį stovint prie Makgryvų namo.
Dabar jis stovi prie Parsonsų.
Kur?
Nuvažiavo.
Gal nieko baisaus. Viskas gerai.
NEŽINOMAS NUMERIS
Nežinau, kas čia skambina, bet jei dar skambinsite šiuo numeriu...
Kas?
O, taip. Taip, aha, žinoma, kad pamenu.
Kada?
Gerai.
Gerai. Surasiu.
Sveikas.
Tai kas yra?
Atleiskite, kad taip vėlai skambinau. Tiesiog...
Nieko tokio. Viskas gerai. Kas yra?
Metai.
Sakei, turi man kažką pasakyti.
Turiu. Tiesiog...
Palauk. Ar ne tu stoviniuoji prie mano namų?
Ką?
Nieko. Nieko, pamiršk. Kalbėk.
Ketinau nieko nesakyti, nes juk koks mano reikalas?
Bet negaliu užmigti. Tai griaužia...
Metai, aš nesuprantu, apie ką kalbi.
Jūsų sūnus...
Jis nežudė.
Papasakok man apie Leonardą Patzą. Kur su juo susipažinai?
"C&M." Picerija tokia, žinote.
Kada?
Maždaug prieš metus. Praėjusią vasarą.
Tau buvo tada 15-ika?
Taip.
Apie visa tai išgirdau tik šįryt.
Aš suprantu. Prašau tęsti.
Taigi, Patzas priėjo prie manęs ir paklausė, ar noriu užkąsti.
Sakė, nupirks man, ko norėsiu, jei tik pasėdėsiu su juo kartu,
nes jam nepatinka valgyti vienam.
Aš sutikau. O kas man? Užtat pavalgysiu.
Sveikas.
Gal tau reikia monetos dar vienam žaidimui?
Taigi, mes valgom, o jis man skiedžia apie tai, koks jis kietas.
Norėjo sudaryt man įspūdį ar ką,
aš jam pritariu, tegu galvoja, kad nematau, koks jis liurbis.
Paskui jis ėmė skiest apie savo gražų butą
ir kiek jis ten alaus turi, jei norėčiau su juo pabendraut toliau.
- Sutikai? - Ne. Supratau, ko jam reikėjo.
Iškart jam pasakiau, kad niekur su juo neisiu,
bet jei jis turi pinigų, galim susitarti.
Jis pasiūlė man 50 žalių už tai, kad leisiu paliest mane per kelnes.
Pasakiau, kad leisiu, bet už šimtą.
- Ir jis sutiko? - Taip, iškart.
Taigi, vėliau susitikdavom šen bei ten, kai jis turėjo grynų,
viskas tas pats, tik skirtingose vietose.
Jis neprašė daugiau?
Sykį paklausė, ar gali įkišt ranką man už kelnių,
bet aš jam pagrasinau, kad sulaužysiu tą sušiktą ranką.
- Kaip jis sureagavo? - Iškart atšoko.
Kiek sykių buvot su juo susitikę?
Nežinau, gal šešis. Ar septynis.
Įskaitant tą sykį bibliotekoje?
Taip, tai buvo paskutinis kartas.
Leonardas pasakė, kad man daugiau nebemokės.
Pasakiau, jei taip, tada aš jį įskųsiu, ką ir padariau.
Atsiprašau, bet aš nesuprantu, kaip tai susiję su mūsų byla.
Ogi taip, dėl ko jis mane metė.
Jis sakė, kad atsirado kitas vaikinukas, vardu Benas.
Tiesiog Benas ar jis ir pavardę pasakė?
Ne, bet aš žinau, kad tai buvo tas pats, iš parko.
Ten Leonardas su juo susipažino.
Nori pasakyt, kad Patzas pažinojo Beną Rifkiną?
Nemanau, kad iš tiesų pažinojo.
Bet porą sykių jis jį kalbino. Daugiausia stebėjo.
Ar jis dar ką nors sakė apie Beną?
Tik tai, kad jis buvo "gražus."
Taip ir pasakė.
Ir viskas?
Taip.
Šūdas, palaukit. Jis dar peilį turėjo.
Mačiau jį vos sykį, bet jis nešiodavosi jį su savim
dėl visa ko, jei kas sumanytų jį primušti.
Sykį jis man jį siūlė vietoj pinigų,
bet pasiunčiau jį.
Kaip jis atrodė?
Peilis kaip peilis. Su dantyta geležte.
Toks šiurpokas, šiaip jau.
Kodėl tiek delsei su šiais parodymais?
Na, aš jau buvau sulaikytas
už narkotikų laikymą, o dar ir apie biblioteką sumelavau.
Nenorėjau kištis, suprantate?
Bet... Išgirdęs, kad visą kaltę suvertė tam vaikinukui,
- ėmiau galvoti apie... - Sekundėlę.
Ar ponas Barberis privertė tave prisipažinti?
Privertė?
Ar jautei kokį nors spaudimą iš pono Barberio?
Jis pats man paskambino.
Leisk jam atsakyti, Endi.
Ne, ta prasme, jis buvo pas mane atėjęs.
Aš tada jam nieko nesakiau,
tai manau, kad mes abu ieškojom vienas kito.
Taip ar ne? Ar ponas Barberis tave pamokė, kaip kalbėti?
Ne, aš jums pasakiau tiesą. Neturiu priežasties meluoti.
Tikrai? Nes, kaip sakei, dar ne tai gali padaryt už pinigus.
- Na, tai pasibaisėtina. - Kas čia dabar?
- Čia - mano vaikas. - Nylai.
- Galiu eiti? - Ačiū, kad atėjai.
Tai neabejotinai nebuvo lengva.
Detektyvė Dafi užrašys tavo duomenis,
jei būtų reikalas dar sykį tave apklausti.
Nežinau, ką daryt su šito vaikino istorija
ar tuo, kaip ji paaiškėjo.
Netikiu nė vienu jo žodžiu.
Tai - pernelyg patogu.
Negaliu patikėti, kad rimtai apie tai svarstai.
Mes išrašysim orderį apieškoti Patzo namus.
Paieškosim to peilio.
Ačiū.
- Ar tinka? - Pasirodyk.
Kelnės per trumpos.
Ir rankovės. Šūdas.
Tai - teismas, ne madų šou.
Noriu, kad atrodytum puikiai, girdi?
Kad žmonės pamatytų, koks tu dailus. Tokie dalykai - svarbūs.
- Labas. - Mes - čia.
Jo kostiumą vėl reikia taisyti.
Jei dar teismas įvyks.
Kaip tai?
Lin leido apieškoti Patzo namus.
- Jie mano, kad tai - jis? - Na, ne. Kol kas.
Akivaizdu, jei pas jį ras peilį, viskas pasikeis,
tačiau jie bent jau atkreipė į jį dėmesį.
- Tai jau šis tas, tiesa? - Taip.
Aš žinau, kad tai jis. Žinau.
Atsiprašau.
Eik persirengti, sūneli.
Alio.
Štai ir jis.
Kaip gavai mano numerį?
- Tavo žmona pasakė. - Nemalk šūdo.
Ne.
Mes čia turim savo
taip vadinamą ekonomiką.
Patikėk, sužinot telefono numerį - dar ne pats sunkiausias dalykas.
Veltui iššvaistei pinigus.
Ei, nepadėk ragelio. Nagi.
Aš juk padariau, ko prašei, tiesa?
Ji - tikra lėlytė, tavo žmona.
- Gyvai ji net gražesnė. - Liaukis.
Kas? Tai - komplimentas.
Ji - mano marti. Jėzau.
Negi manai, kad aš koks iškrypėlis?
Puikiai žinau, koks.
Klausyk, esu dėkingas už tai, kad mums padėjai.
Taip, tiek to.
Matei, kaip per žinias rodė, kad tu - mano sūnus?
Taip, mačiau.
Žinok, aš su tuo nesusijęs. Aš niekam nieko nesakiau.
Tokie dalykai išaiškėja.
Taip, tie reporteriai - tikri grobuonys, tiesa?
Ar todėl paskambinai?
Taip.
Na, taip. Ir dar...
Pamaniau, gal galim pakalbėti.
Pakalbėti?
Žinau, kad aš - šūdinas tėvas.
Aš neturiu tėvo.
Tu neturi... Cha.
Kaip tai gali būti? Tu kas, sumautas medis?
Man metas.
Gerai, pakalbėsim kitą sykį galbūt.
Aš nemanau.
Sakau, galbūt.
Labas rytas. Du pareigūnai stos iš priekio, kiti du - iš galo.
- Likusieji, paskui mane. - Taip, ponia.
Jūs - prižiūrėtojas, taip? Detektyvė Dafi. Mes kalbėjom telefonu.
Turim patekti į Leonardo Patzo butą.
217-as.
Aišku.
Beke.
Beke!
Beke?
Beke, kur tu?
Aš čia, Mailsai.
- Nemiegi? - Aš labai pavargau.
Tai buvo ne žmonės. Jų yra daugiau.
Juos augina šiltnamiuose. Mums reikia bėgti.
Pone Patzai, aš - detektyvė Dafi.
Esu įgaliota apygardos prokuroro.
Turime orderį, leidžiantį apieškoti jūsų patalpas.
Pone Patzai, čia - policija. Atidarykite.
Pone Patzai, tučtuojau atidarykite.
Pone Patzai, atidarykite duris, antraip atsidarysime patys.
Pone Patzai?
Turime orderį apieškoti jūsų butą.
Paprašysiu jūsų apsirengti ir palaukti už durų.
Endi?
Nerado peilio.
- Ką? - Jie nerado pas jį peilio.
Bent jau panašaus į tokį, kokiu buvo nužudyta.
Bet tai nereiškia, kad jie pamirš Patzą.
Mieloji?
Aš...
Ta mėlyna mašina, tas linkolnas, sekė paskui mane.
- Dabar? - Ne, jau nuvažiavo.
Ar matei vairuotoją?
Ne, jis buvo per toli.
Apgailestauju, mieloji.
Kažkas mus stebi. Gal koks reporteris,
gal koks psichas, norintis mus pagąsdinti ar ką.
Rašysi pareiškimą?
Ar bus naudos?
Jei atvirai, ne itin.
Jei dar sykį tai nutiks, skambink man, jei būsiu netoli...
Gerai.
Ačiū, Daf.
Patzo taip nepaliksi, tiesa?
Mes viską dar sykį pertikrinsime, jo parodymus, jo buvimo vietas.
Jis mums tada melavo. Sakė, kad nepažįsta Beno Rifkino.
Pasak tavojo Makgrato.
Aš tik sakau, kad tas vaikis pats prisipažino
pakišęs Patzą su ta bibliotekos istorija.
Taip, suprantu. Bet dabar aš juo tikiu.
Maldauju tavęs. Būk gera, nepaleisk Patzo.
Laiko liko nedaug.
Aš pasistengsiu.
Tu rimtai tikėjaisi išvengti teismo?
Tikėjausi bent uždelsti.
Jei tu pripažinsi, kad paskubėjai su išvadomis.
Juk iškart atmetei bet kokias kitas versijas.
Grįžkime prie paskutinių dienų prieš pat teismo proceso pradžią.
Ar Lorė jautė tokį pat optimizmą dėl to, jog Džeikobo teismas gali ir neįvykti?
Taip ir ne.
O kaip tu?
Paaiškėjus, kad jokio atidėjimo nebus,
kaip dorojaisi tu?
Dariau tai, ką galėjau.
Priėmiau.
Bliamba.
Jėzau. Bliamba.
Ei, ką tu darai?
- Aš žinau. Aš žinau, ką tu padarei. - Ką?
Apie ką čia šne... Tu tiesiog...
- O, bliamba, tu - jo tėvas. - Aš žinau, kad tu jį nužudei!
Jėzau, tu - jo tėvas. Gerai. Palik mane ramybėje.
Mano sūnus nesės už tave. Supratai mane?
- Atstok nuo manęs. - Ei!
Aš žinau, ką tu padarei.
Žinau, kad tai padarei tu, Leonardai! Aš žinau!
O kaip Džeikobas?
Kaip jis laikėsi?
Jis stengėsi daug mokytis, žiūrėjo filmus.
Mes tiesiog laukėme, kol išmuš ta valanda.
Jam tą savaitę suėjo 15-ika, tiesa?
Rugpjūčio 17-ą.
Likus keturioms dienoms iki teismo.
Kaip suskaičiuosi šią sumą?
- Sudėsiu vidinius kampus. - Puiku.
Mes grįšim po kelių valandų.
Iki, sukaktuvininke.
Nepamiršk, čia slypi vienas triukas.
Aš pasiruošusi. Užeikite.
Kaip žinote, kelias savaites vykdžiau Džeikobo
vertinimą šiais diagnostikos metodais:
baziniu asmenybės klausimynu ir probleminių bruožų klausimynu.
Visi rezultatai aprašyti ataskaitoje.
Taip pat buvo nustatytas jo intelekto koeficientas, neįprastai aukštas, beje,
ir jo emocinio intelekto, empatijos koeficientas.
Ataskaitoje nurodyti mano vykdyto genetinio tyrimo rezultatai,
įskaitant ir MAOA mutaciją,
dar žinomą kaip karių arba žudymo geną.
Ir?
Ši mutacija aptikta Endžio tėvo ir Endžio DNR.
Džeikobas jos neturi.
Neturi?
Dalykas tas, jog...
MAOA nebuvo mano tyrimo tikslas,
nes jis paveldimas iš motinos, o ne iš tėvo.
Tuomet koks buvo tyrimo tikslas?
Nes iš tėvo sūnui perduodami panašūs genai.
Pavyzdžiui, GRIN-1 - glutamato receptorių subvienetas.
Jis atsakingas už impulsyvumą bei neatsargumą.
Visų trijų kartų Barberių vyrai
turi GRIN-1 variantą, įskaitant ir Džeikobą.
Yra dar toks dopamino genas, susijęs su empatijos stoka.
Jis aptiktas visų trijų kartų Barberių vyrų DNR.
Galiausiai, yra toks testosterono receptorius,
atsakingas už smurtinį paauglių elgesį prasidėjus lytiniam brendimui.
Ir Džeikobas... Džeikobas turi jį?
Džeikobas turi, taip, kaip ir Endis su Biliu.
Tačiau jei jaunuolis geba morališkai protauti,
šie genai nebūtinai įsijungia,
ką įrodo Endžio pavyzdys.
GALIMI SMURTO PROTRŪKIAI
POLINKIS ASOCIALUMUI
Dr. Vougel nori pasakyti,
jog blogiausiu atveju, jei Džeikobas bus pripažintas kaltu,
mes galėsime remtis šiuo genetiniu tyrimu
ir prašyti sušvelninti nuosprendį.
Šito tikrai nebus, bet svarbu žinoti, jog tai įmanoma.
Dėl visa ko.
Na, dabar mes žinom.
O ar jis geba morališkai protauti?
Čia rašoma... "polinkis asocialumui"...
- Lore, tai psichologų žargonas. - Aš klausiu dr. Vougel.
Čia negali būti atsakymo "taip" arba "ne."
Manau, jums reikia perskaityti visą ataskaitą, o tada, jei norėsite,
galėsime pakalbėti apie tai, kaip geriausia spręsti Džeikobo sunkumus.
Tačiau akivaizdu, jog dabar svarbiausia - teismas, o ne terapija.
- Vadinasi, yra sunkumų? - Jis - paauglys. Jie visi turi sunkumų.
Endis neklysta.
Tačiau jei ir būtų priežastis nerimui,
sakyčiau, tai - jo empatijos lygis.
Kartoju, ataskaitoje nurodyta viskas.
Ką nori pasakyti?
Lore, dabar ne metas apie tai kalbėti.
Aš noriu žinoti, ką ji nori pasakyti.
Na, pavyzdžiui, man ėmus kalbėti apie Beną Rifkiną vienos mūsų sesijos metu,
Džeikobas pasakė, kad
kasdien miršta milijonai žmonių.
Man pamėginus paskatinti jį
išreikšti kokius nors jausmus dėl Beno nužudymo,
Džeikobo atsakymai skambėjo
kaip paruošti.
Nes jūs jo nepažįstate.
Jis nėra emocionalus paauglys, tai...
- Jis jaučia empatiją. - Tu manai, kad jis kaltas.
Aš to nesakiau.
- Tau ir nereikėjo. - Lore.
Aš jokiu būdu nežinau, kaltas Džeikobas ar ne.
- Ir tai - ne mano darbas. - Bet manai, kad jis galėjo.
- Lore, tai niekur neveda. - Tikrai. Tu manai, kad jis galėjo.
Liaukis. Viską, kas čia parašyta, gali pritaikyti milijonams paauglių.
- Tikra tiesa. - Tai kodėl neatsakai man?
- Lore. - Nedrįsk.
Tu niekada nieko nematai, tu ir tada nieko nematei.
Tu taip stengiesi pasirodyti normalus, kad mes atrodytume normalūs.
- Mes ir esam normalūs. - Dieve mano, Endi.
- Manai, kad tai - normalu? - Ši situacija?
Žinoma, kad ne, bet Džeikobas - taip. Aš žinau, kad jis - normalus.
O tai nieko nekeičia. Tai nieko nereiškia.
Atsakyk man.
Prašau.
Deja, negaliu.
Gal atšaukime restoraną ir pasėdėkime namie.
Ne. Jo laukia tikras pragaras, todėl mes ten eisime.
- Kaip jums sekasi? - Puikiai. Ačiū.
Nesuprantu, kodėl man negalite pasakyti.
Nes tai - tik mūsų ir dr. Vougel reikalas.
Kas sakė, kad su manim elgsis kaip su suaugusiuoju?
Visa tai - toks mėšlas.
Ei, liaukis keiktis vieną sykį. Kas antras žodis, rimtai.
Aš turiu teisę žinoti apie savo smegenis.
Juk aš dalyvavau visuose jos tyrimuose.
Atsakinėjau į visus kvailus jos klausimus.
Ji mano, kad tu esi geras jaunuolis, ką mes ir taip žinom.
Visa tai - tik formalumas.
Aišku?
Aš tavim netikiu.
Sūneli, juk šiandien - tavo gimtadienis. Pakalbėkime apie ką nors kita.
- O kaip žudymo genas? - Tu jo neturi.
Tikrai?
Tikrai.
Vadinasi, aš nesu nenormalus?
Su gimtadieniu, bičiuli.
Ačiū.
Su gimimo diena.
Sugalvok norą.
Čia nėra ką galvoti.
Ačiū jums už šį vakarą.
Buvo gera vėl pasijust normaliu, nors tai tebuvo apsimetimas.
Tai - tavo mamos idėja.
Džiaugiuosi, kad tau patiko.
Aš, regis, esu pasirengęs pirmadieniui.
Taip?
Taip.
Ponia Mandel buvo uždavusi parašyti esė apie tai.
Parašiau, jog jaučiuosi taip, lyg mes plauktume ledkalnio link.
Tolumoje boluojanti jo viršūnė vis artėja,
tačiau iš tiesų jis visąlaik buvo po mumis.
Lyg ir sakei, kad tau nepatinka metaforos.
Dieve mano. Vėl tas automobilis.
- Endi, nereikia. - Likite čia.
Tėti?
- Endi! - Vesk Džeikobą į vidų.
- Kas čia vyksta? - Nieko. Eime.
- Ko, po galais, tau iš mūsų reikia? - Atsiprašau?
Tu stebi mano namą ir sekioji paskui mano žmoną.
Nesuprantu, apie ką šneki, bičiuli.
Aš antrąsyk neklausiu.
Ramiai, kietuoli.
Šįvakar lazdomis mojuoti dar neverta, patikėk manim.
Kad daugiau šioje gatvėje tavęs nematyčiau.
Ši gatvė - vieša erdvė.
Tik ne tau.
Verčiau grįžk pas savo šeimą.
Turėti šeimą - gera.
Rūpinkitės savo šeima, pone Barberi.
Taip, 75K SA2. Taip.
Velnias.
Ir pats taip maniau.
Viskas gerai. Ačiū, Daf.
Gerai.
Registruota "Honda Accord" savininko pavarde.
Vogta?
Tereikia paimt atsuktuvą.
Kas toliau?
Vienas Daf paskirtas žmogus patruliuos mūsų rajone
porą naktų.
Abejoju, kad jis grįš. Greičiausiai, koks reporteris.
Pavargau. Einu gulti.
Labanakt, mama.
Ačiū tau už šį vakarą.
Labanakt, sūneli.
Su gimimo diena.
Ir viskas?
Viskas.
Už poros dienų viskas baigėsi.
Atsitrenkėme į ledkalnį.
Išvertė Egidija Tučkuvienė